‫‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‫‏בוקר טוב.
‫‏באת ישירות משדה התעופה?
‫‏אני צריכה קפה.
‫‏את רוצה כסף קטן? חכי... ‫‏-כן, בבקשה.
‫‏עם חלב, בלי סוכר.
‫‏הביאו כבר את הבחורה? ‫‏-לואיסה התחילה לחקור אותה.
‫‏מה פתאום?
‫‏תודה.
‫‏למה התחלתם בלעדיי?
‫‏בוקר טוב, בוסית. גם אני שמח לראות אותך.
‫‏קרלוס... ‫‏-הוראה של חואקין.
‫‏כלום?
‫‏לא.
‫‏למה לא הזעקת אף אחד כשגילית שאחותך מתה?
‫‏לא יודעת. לא זוכרת.
‫‏דו"ח הפתולוג קובע שאחותך מתה ‫‏כמה שעות לפני שהורייך חזרו.
‫‏הם הגיעו רק ב-14:00. ‫‏מה עשית כל הזמן הזה?
‫‏לא יודעת...
‫‏נסי לזכור, כרמן.
‫‏לא יודעת, לא זוכרת.
‫‏כרמן, נסי להיזכר במה שקרה.
‫‏אני לא יודעת.
‫‏איך הייתה החופשה שלך בפריז?
‫‏אני לא זוכרת.
‫‏נהדרת.
‫‏גם אני התגעגעתי אליכם.
‫‏כפי שאמרתי לך בטלפון, ‫‏ההורים היו בבית החולים.
‫‏לאימא יש זאבת, והם עשו כמה בדיקות.
‫‏כשהם הגיעו הביתה, ‫‏הם מצאו את הגופה באמבטיה.
‫‏והבחורה לא סיפרה לאף אחד כל הזמן הזה?
‫‏היא אומרת שהיא אפילו לא זוכרת
‫‏מתי היא גילתה שאחותה טבעה.
‫‏הבחורה לא בסדר. ‫‏היא לוקחת משהו בשם הלופרידול...
‫‏הלופרידול, כן. ‫‏-זו תרופה אנטיפסיכוטית כלשהי.
‫‏הנה הדו"חות משירותי הרווחה ‫‏ושל הפתולוג.
‫‏המשפחה בעייתית מאוד.
‫‏האבא מובטל כבר שנים. ‫‏לאימא יש מחלה כרונית.
‫‏הם גרים בפרברים, בתנאים קשים.
‫‏שירותי הרווחה הקצו להם קצבה ‫‏עבור האחות הצעירה, בגלל האוטיזם שלה,
‫‏והיא טיפלה בבית ובאחות.
‫‏בת כמה היא הייתה?
‫‏ארבע עשרה.
‫‏היא לא כל כך עוזרת לנו.
‫‏אני מבינה.
‫‏אישרתם שהיא הייתה לבד בבית?
‫‏כן, בית החולים אישר ‫‏שההורים היו אצלם בשעת המוות.
‫‏מה קרה לה?
‫‏האבא היכה אותה כשהוא גילה את הגופה.
‫‏נראה שהוא נעשה די אלים.
‫‏משהו כאן לא מסתדר לי. זה לא נורמלי.
‫‏כרמן, נסי להיזכר מה קרה.
‫‏אני צריכה לדעת איך גילית שאחותך טבעה ‫‏ומה עשית אז.
‫‏תראי, זה מספיק, לא? ‫‏את לא רואה שהיא לא זוכרת?
‫‏לא מאשימים אותה בכלום. ‫‏אנחנו רק רוצים לדעת מה קרה.
‫‏אני מבקשת ממך, תפסיק להפריע לי ‫‏ותן לי לעשות את העבודה שלי.
‫‏מה עשית בזמן שאחותך עשתה אמבטיה?
‫‏היא כבר אמרה לך את זה.
‫‏מה עשית בזמן שאחותך עשתה אמבטיה?
‫‏הייתי במטבח, הכנתי ארוחת צהריים.
‫‏למה השארת אותה לבד? ‫‏-כי הייתי צריכה להכין ארוחת צהריים.
‫‏אבא שלי כועס כשארוחת הצהריים לא מוכנה.
‫‏אבל ידעת שאסור להשאיר את אחותך לבד.
‫‏לעתים קרובות השארתי אותה לבד, ‫‏כשהיו לי דברים לעשות בבית.
‫‏ההורים שלך אומרים שהיא אף פעם ‫‏לא עשתה אמבטיה לבד.
‫‏השארתי את הדלת פתוחה, ‫‏למקרה שהיא תקרא לי.
‫‏השארת את הדלת פתוחה? ‫‏-כן.
‫‏אז חששת שמשהו עלול לקרות.
‫‏למה היא מתכוונת?
‫‏ידעת שאחותך לא יכולה לעשות אמבטיה לבד,
‫‏אז השארת את הדלת פתוחה.
‫‏כן, למקרה שהיא תקרא לי.
‫‏אבל היא לא קראה לך?
‫‏לא.
‫‏ואת לא שמעת כלום? צעקה, רעש?
‫‏מתי גילית שהיא מתה?
‫‏לא יודעת, כשהלכתי לחדר האמבטיה.
‫‏מתי זה היה? ‫‏-לא יודעת.
‫‏כמה זמן עבר לפני ששמת לב?
‫‏אני לא יודעת. ‫‏-נסי להיזכר.
‫‏אני לא יודעת.
‫‏למה לא קראת לאף אחד? ‫‏למה הסתגרת בחדר שלך?
‫‏אני לא יודעת.
‫‏את מבינה שאולי אחותך עוד הייתה בחיים
‫‏כשמצאת אותה?
‫‏היא הייתה מתה.
‫‏למה את כל כך בטוחה?
‫‏כי היא הייתה מתה.
‫‏היית צריכה לספר למישהו, או להוציא אותה. ‫‏אולי יכולת להציל את אחותך.
‫‏אחותי הייתה מתה.
‫‏אני רוצה ללכת. ‫‏-את עוד לא יכולה ללכת.
‫‏מתי אוכל ללכת? ‫‏-כשאני אגיד שאת יכולה.
‫‏את צריכה לעשות מאמץ מיוחד ‫‏ולזכור כל מה שקרה.
‫‏סיפרתי לך כל מה שאני יודעת.
‫‏תסתכלי על המסך.
‫‏תגידי, זה באמת נחוץ?
‫‏האישה הזאת עברה טראומה.
‫‏אולי זה יעזור לך לזכור מה קרה.
‫‏אני רוצה ללכת הביתה.
‫‏למה לא קראת לאף אחד? ‫‏-אני רוצה ללכת הביתה.
‫‏היא אחותך.
‫‏היא מתה שעות לפני שההורים שלך חזרו.
‫‏רק את היית בבית.
‫‏אני רוצה ללכת הביתה.
‫‏היא משקרת.
‫‏היא מסתירה מאיתנו משהו.
‫‏למה את כל כך בטוחה?
‫‏ילדות קטנות טובעות בבריכות שחייה, ‫‏לא באמבטיה.
‫‏לילדה הזאת היה פיגור.
‫‏היא הייתה אוטיסטית.
‫‏זה משהו אחר.
‫‏תקרא לזה איך שתרצה. ‫‏-זה לא אותו הדבר.
‫‏אני צריכה עוד קפה.
‫‏מי מזמין אותי?
‫‏הבחורה הזאת כל הזמן אפופה. ‫‏זה כאילו שהיא צעירה בעשר שנים מגילה.
‫‏זה בגלל התרופות.
‫‏זה לא אומר שהיא לא מסתירה משהו.
‫‏אולי היא עדיין בהלם, ‫‏ובאמת לא יכולה לזכור כלום.
‫‏אולי...
‫‏את חושבת שהיא עשתה את זה? ‫‏-אני לא יודעת.
‫‏לא יודעת, אולי זו רק רשלנות,
‫‏אבל זה מאוד מוזר, היא כבר לא ילדה.
‫‏אולי היא מקבלת תרופות, ‫‏אבל אם היא הייתה מסוגלת לטפל באחותה
‫‏ובבית כל השנים האלה,
‫‏היא לא חסרת אונים.
‫‏למה שהיא תרצה להרוג את אחותה?
‫‏מקנאה, או אולי נמאס לה.
‫‏הבית הזה היה כמו פצצה מתקתקת.
‫‏אולי היא לא פעלה לבד. ‫‏אולי ההורים מעורבים.
‫‏לאור הסיפור המשפחתי, הכול אפשרי.
‫‏ההורים היו בבית החולים,
‫‏והאבא היכה אותה כשהוא גילה את הגופה.
‫‏הוא האשים אותה.
‫‏אולי זו הייתה הצגה.
‫‏תסתכל על זה ככה, קרלוס.
‫‏אולי היא נסערת, לא בגלל מה שקרה, ‫‏או בגלל מה שהיא עשתה,
‫‏אלא בגלל מה שהיא נאלצה לעשות.
‫‏אם ההורים רצו להיפטר מהילדה,
‫‏הבחורה היא הדמות המושלמת ‫‏לביצוע הפשע.
‫‏היא מאובחנת בבעיות נפשיות, דיכאון.
‫‏היא לבד בבית, ‫‏היא מתנהגת בצורה רשלנית.
‫‏תהיה לה אחריות משפטית ‫‏כמו של ילדה בת שמונה.
‫‏זו הדרך המושלמת לא ללכלך את הידיים.
‫‏למה שההורים ירצו להרוג את הילדה הצעירה?
‫‏יכולות להיות להם אלפי סיבות. ‫‏ראינו דברים מוזרים יותר.
‫‏אולי יש ביטוח חיים.
‫‏לדודן שלי יש ילד אוטיסט. ‫‏הוא אומר שאישתו בקושי ישנה.
‫‏הם כל הזמן דואגים מה יקרה לו ‫‏כשהם לא יהיו עוד בסביבה.
‫‏בחג המולד האחרון, ‫‏הוא השתכר והודה בפניי
‫‏שהדבר הכי טוב שיכול לקרות ‫‏הוא שהבן שלו ימות לפניו.
‫‏אם הבחורה לא יכלה עוד לשאת את המעמסה, ‫‏וההורים לא עזרו בכלל...
‫‏אולי היא עשתה את זה בצורה לא מודעת,
‫‏השאירה את אחותה לבד ‫‏ולא ניגשה כשהיא קראה לה.
‫‏ואולי היא חשבה שזה הכי טוב בשבילה.
‫‏אולי אתה צודק. אבל אני נוטה להאמין ‫‏לגרסה הפשוטה ביותר.
‫‏תבדוק את עניין פוליסת הביטוח.
‫‏ונסה לגלות אם ההורים תמיד הלכו יחד ‫‏לתורים בבית החולים.
‫‏תגידי, איך היה בפריז? ‫‏-נהדר.
‫‏נסעת לבד, נכון?
‫‏כן.
‫‏הייתי צריכה לחשוב.
‫‏תודה.
‫‏כרמן, את לא עוזרת לי בכלל.
‫‏את רוצה שאראה לך שוב את התמונות?
‫‏כדי להזכיר לך את כל מה שקרה?
‫‏לא. ‫‏-אז מה?
‫‏רק את היית שם, כרמן.
‫‏מה קרה?
‫‏מה קרה, כרמן?
‫‏כרמן! ‫‏-שמעתי אותה.
‫‏שמעתי אותה קוראת לי.
‫‏שמעתי אותה קוראת לי, אבל היה לי משהו ‫‏על הכירה, לא יכולתי לעזוב את זה.
‫‏אז היא הפסיקה לקרוא לי.
‫‏את שמעת אותה?
‫‏כן. ‫‏-למה לא הלכת לחדר האמבטיה?
‫‏לא יכולתי, כי היה לי משהו על האש.
‫‏אבל אולי היא הייתה זקוקה לעזרה.
‫‏לא חשבתי ככה.
‫‏הייתי צריכה להכין אוכל. ‫‏אבא כועס כשארוחת הצהריים לא מוכנה.
‫‏כרמן, מה באמת קרה?
‫‏את מתמרנת את התשובות שלה, ‫‏את שמה לה מילים בפה.
‫‏שום דבר ממה שהיא אומרת כאן לא תקף, ‫‏אלא אם היא תחזור על כך בפני שופט.
‫‏אם תפסיק שוב את החקירה, ‫‏איאלץ לבקש ממך לעזוב את החדר.
‫‏כרמן, את לא חייבת לענות על שום שאלה, ‫‏בסדר?
‫‏את יכולה לשמור על שתיקה. ‫‏יש לך זכות לא להגיד כלום.
‫‏בסדר?
‫‏אין לי עוד מה לומר. ‫‏-אני רוצה ללכת. אני רוצה הביתה.
‫‏את תלכי הביתה, ‫‏אבל קודם אנחנו צריכות לסיים כאן.
‫‏אני רוצה ללכת עכשיו. ‫‏-אנחנו צריכות לסיים.
‫‏יש לי זכות לא לענות. ‫‏אני לא רוצה לענות יותר.
‫‏אמרת לי ששמעת אותה. ‫‏-זה לא נכון.
‫‏לא שמעתי אותה.
‫‏אמרת לי ששמעת אותה. ‫‏-לא שמעתי!
‫‏הייתי במטבח, לא שמעתי אותה!
‫‏כרמן, את סותרת את עצמך. ‫‏-לא. לא. לא!
‫‏את גורמת לי להגיד דברים ‫‏שהם לא נכונים.
‫‏כולם חושבים שאני משוגעת, ‫‏אבל אני לא משוגעת.
‫‏לא שמעתי את אחותי.
‫‏לא שמעתי את אחותי! לא שמעתי אותה!
‫‏לא ידעתי שהיא טובעת.
‫‏זה לא נכון. ‫‏-לא ככה, לואיסה.
‫‏לא ככה.
‫‏אני רואה מה את עוברת, ‫‏אני יודעת שזה מאוד קשה,
‫‏אבל זה לא יהיה קל יותר ‫‏אלא אם תשתפי פעולה.
‫‏תודה, לואיסה.
‫‏אני אמשיך מכאן.
‫‏אני רוצה לדבר עם כרמן לבד.
‫‏אני יודע שהחיים שלכם היו קלים יותר ‫‏אם עורכי דין לא היו קיימים,
‫‏אבל אל תשכחי, מפקחת, ‫‏שאנחנו חיים במדינת חוק.
‫‏אנחנו מקליטים הכול. אין לך סיבה לדאוג.
‫‏טוב, אני מעדיף להישאר בחדר.
‫‏שלום, כרמן.
‫‏שמי מריה.
‫‏אני המפקחת. ‫‏-אני רוצה ללכת.
‫‏אני יודעת. ואני יכולה לעזור לך ללכת.
‫‏אבל קודם את ואני צריכות לשוחח קצת.
‫‏תני לי ללכת, בבקשה.
‫‏אני רק רוצה לעזור לך,
‫‏ולדבר קצת עלייך ועל אורורה, אחותך.
‫‏כבר עניתי על כל השאלות.
‫‏כרמן...
‫‏אני צריכה שתסתכלי עליי כשאנחנו מדברות.
‫‏בבקשה.
‫‏שבי...
‫‏שבי, כרמן.
‫‏איך זה קרה?
‫‏אבא שלי.
‫‏הוא היכה אותך?
‫‏למה?
‫‏הוא כעס עליי.
‫‏כי השארת את אחותך לבד בחדר האמבטיה?
‫‏את מרגישה אשמה בגלל זה?
‫‏לא.
‫‏הייתי צריכה להכין ארוחת צהריים.
‫‏אבא שלי כועס כשארוחת הצהריים לא מוכנה.
‫‏הוא עושה את זה הרבה?
‫‏עושה מה?
‫‏מרביץ לך.
‫‏לפעמים.
‫‏הוא היכה גם את אחותך?
‫‏את לא צריכה להתבייש לספר לי.
‫‏כן, נראה לי.
‫‏נראה לך? ‫‏-אני לא יודעת.
‫‏לאף גבר אין זכות להכות אותך.
‫‏אימא שלך סיפרה לעמיתים שלי
‫‏שהיא ביקשה ממך לשמור על אחותך ‫‏בזמן שהם יהיו בבית החולים,
‫‏ושאת ידעת שאסור להשאיר אותה לבד.
‫‏אימא שלי לא יודעת כלום. ‫‏היא אף פעם לא טיפלה בנו.
‫‏אז למה שהיא תגיד לנו את זה? ‫‏למה שהיא תשקר?
‫‏לא יודעת.
‫‏את אומרת שאימא שלך ‫‏אף פעם לא טיפלה בכן?
‫‏אז מה היא עושה?
‫‏היא צופה בטלוויזיה וישנה.
‫‏ואבא שלך?
‫‏הוא עזר לך לטפל באחותך?
‫‏לא, הוא לא עזר.
‫‏אז את עשית הכול לבד.
‫‏בישלת, ניקית, טיפלת בבית, דאגת לאחותך.
‫‏זה מאוד קשה,
‫‏זו מעמסה גדולה בשבילך, ‫‏כשאת עושה את זה לבד.
‫‏אחותך הייתה זקוקה להרבה תשומת לב. ‫‏-אחותי מעולם לא הייתה מעמסה בשבילי.
‫‏זו לא בושה להודות בזה.
‫‏זה נורמלי.
‫‏אחותי מעולם לא הייתה מעמסה בשבילי.
‫‏איך היא הייתה?
‫‏אחותי? ‫‏-כן.
‫‏טוב...
‫‏לא יודעת, מיוחדת.
‫‏מיוחדת? במה היא הייתה מיוחדת?
‫‏טוב...
‫‏יש לה יכולת מיוחדת.
‫‏יכולת מיוחדת?
‫‏איזו יכולת מיוחדת?
‫‏לעתים קרובות אני חושבת ‫‏שהיא בכלל לא מבינה מה יש לה.
‫‏אבל כשאת לצדה, את שוכחת הכול.
‫‏היא מסתכלת עלייך, ‫‏והכול משתקף מעיניה.
‫‏כשהיא מחייכת אלייך,
‫‏היא גורמת לזה שהכול נראה קל.
‫‏את מדברת עליה כאילו שהיא עדיין בחיים.
‫‏כאילו שהיא עדיין כאן.
‫‏היא עדיין כאן, איתי.
‫‏בכל לילה אני שרה לה שיר ‫‏לפני שהיא הולכת לישון.
‫‏זה מרגיע אותה, והיא נרדמת.
‫‏אני יודעת שכאשר אשיר לה שוב את השיר הזה, ‫‏היא תהיה איתי.
‫‏את מספרת את זה בצורה מאוד יפה, כרמן.
‫‏עם הרבה רוך.
‫‏למה אמרת קודם ‫‏שאנשים חושבים שאת משוגעת?
‫‏כי זה מה שאנשים חושבים.
‫‏אילו אנשים?
‫‏ההורים שלי, שירותי הרווחה...
‫‏אבל זה לא נכון. ‫‏-לא.
‫‏ההורים שלך אהבו את אחותך כמוך?
‫‏לא. הם לא מבינים כלום. ‫‏הם לא יודעים כלום.
‫‏הם לא יודעים כלום על מה? ‫‏-הם לא יודעים בכלל מה היא מרגישה.
‫‏תמיד טיפלת באחותך, נכון?
‫‏היא אחותי.
‫‏אבל השארת אותה לבד באמבטיה ‫‏והיא טבעה.
‫‏אמרת שלאחותך היה כישרון מיוחד ‫‏שגרם לכך שהכול נראה קל יותר.
‫‏למה התכוונת?
‫‏אני לא רוצה לדבר על זה.
‫‏למה לא? ‫‏-כי אני לא רוצה.
‫‏טוב, זה בסדר. ‫‏אז נמשיך לדבר על אחותך.
‫‏ספרי לי עליה.
‫‏אני בטוחה שהייתי נהנית מאוד לפגוש אותה.
‫‏מה את רוצה לדעת?
‫‏אמרת שהטיפול באחותך גרם לך אושר.
‫‏כן.
‫‏את חושבת שגם היא הייתה מאושרת?
‫‏כן, כמעט תמיד.
‫‏כמעט תמיד?
‫‏כן.
‫‏למה את אומרת "כמעט תמיד" ולא "תמיד"?
‫‏כי אף אחד לא מאושר כל הזמן.
‫‏כולל אחותי.
‫‏זה נכון.
‫‏את בטוחה שאין עוד משהו ‫‏שאת רוצה לספר לי?
‫‏אמרתי לך כל מה שאני יודעת.
‫‏אחותך הייתה מאוד יפה.
‫‏ראיתי כמה תמונות שלה.
‫‏גם את יפה.
‫‏לא, אני לא יפה.
‫‏דווקא כן.
‫‏אולי את לא רואה את זה, ‫‏כי את תמיד סגורה בתוך הבית,
‫‏עובדת, מנקה או מבשלת.
‫‏אבל אם תתלבשי, תתאפרי ותצאי,
‫‏את תראי למה אני מתכוונת.
‫‏הרבה בחורים ירצו לדבר איתך.
‫‏לא. אני לא אוהבת גברים. ‫‏אני לא רוצה לדבר איתם.
‫‏את לא חייבת לדבר איתם, ‫‏אם את לא רוצה.
‫‏אז מה היית רוצה לעשות? ‫‏-לא יודעת.
‫‏מה הדבר הראשון שעולה לך לראש?
‫‏לא יודעת, אני לא רוצה לעשות כלום!
‫‏את כועסת על זה שאת סגורה בבית כל היום?
‫‏לא. ‫‏-אף פעם לא האשמת את אחותך בזה?
‫‏לא, כבר אמרתי לך, ‫‏לא מפריע לי לטפל בה.
‫‏אבל השארת אותה לבד בחדר האמבטיה.
‫‏ידעת שמשהו עלול לקרות לה.
‫‏כרמן, אם לא תספרי לי מה קרה, ‫‏השופט עלול להרשיע אותך,
‫‏ושוב תהיי אחראית על הכול.
‫‏את תמיד נושאת במעמסה במשפחה שלך, ‫‏זה לא הוגן.
‫‏לא מפריע לי ללכת לכלא.
‫‏לא תלכי לכלא, ‫‏אבל את צריכה לספר לי מה קרה.
‫‏אני רוצה שתספרי לי, ‫‏כדי שתרגישי יותר טוב.
‫‏אני לא רוצה להרגיש יותר טוב. ‫‏אחותי מתה.
‫‏אני מבינה, ‫‏אבל את צריכה לחשוב על עצמך עכשיו.
‫‏לא רוצה לחשוב על עצמי.
‫‏אם לא תחשבי על עצמך, ‫‏לא תרגישי טוב לעולם.
‫‏מה את מבינה? ‫‏-כבר שנים שאין לך חיים.
‫‏ההורים שלך השאירו אותך ‫‏להתמודד עם הכול.
‫‏נולדה לך אחות כשהיית בת 16.
‫‏היית ילדה, וההורים שלך הכריחו אותך ‫‏לטפל בה.
‫‏הם תמיד השאירו אותך לבד.
‫‏היית צריכה לבשל, אם לא עשית את זה, ‫‏אבא שלך כעס עלייך, היכה אותך.
‫‏לא פלא שנמאס לך.
‫‏הייתי יכולה אפילו להבין ‫‏אילו עשית משהו... טיפשי.
‫‏עשית משהו טיפשי?
‫‏אבא שלי יהרוג אותי אם אספר לך.
‫‏לא, זה לא יקרה. אני מבטיחה.
‫‏גם הוא יכול ללכת לכלא?
‫‏תלוי במה שקרה.
‫‏לא אכפת לי ללכת לכלא ‫‏אם גם הוא יילך.
‫‏למה? למה שניכם צריכים ללכת לכלא?
‫‏כי זה היה הוא.
‫‏אבא שלי אמר לי להטביע את אחותי באמבטיה.
‫‏הוא הכריח אותי לעשות את זה. הוא אשם.
‫‏את הטבעת אותה?
‫‏כן.
‫‏רק רגע, מפקחת.
‫‏כרמן, אמרת משהו חמור מאוד.
‫‏אני יכולה להמשיך, בבקשה?
‫‏כרמן, האם הטבעת את אחותך? ‫‏-כן.
‫‏למה? למה עשית את זה?
‫‏כי אבא שלי ביקש ממני.
‫‏אבא שלי אמר לי לעשות את זה, ‫‏הוא אמר לי שזה לטובה.
‫‏את מבינה מה את אומרת לי?
‫‏כן.
‫‏אימא שלך יודעת משהו מכל זה?
‫‏אימא שלי ידעה הכול, אבל לא היה אכפת לה.
‫‏כולנו נלך לכלא?
‫‏כרמן, למה עשית את זה?
‫‏אחותך הייתה רק ילדה.
‫‏אם הרגשת שזה גדול עלייך, ‫‏יש דרכים אחרות לעשות דברים.
‫‏אבא שלי אמר שזה לטובתה.
‫‏ואני עשיתי את זה לטובתה.
‫‏היא ממש טובה.
‫‏מפקחת, את יודעת שזה חסר טעם. ‫‏זה לא תקף חוקית.
‫‏מרשתי תצטרך לחזור על ההודאה הזאת ‫‏בפני שופט.
‫‏תסכימי לחזור על זה מול שופט?
‫‏כן.
‫‏מפקחת, אני צריך לדבר איתה לבד.
‫‏את יכולה להשאיר אותנו לבד, ‫‏רק לחמש דקות?
‫‏טוב.
‫‏החקירה מופסקת ב-9:54.
‫‏שירותי הרווחה לא שווים כלום.
‫‏איך הם יכלו להשאיר את הילדה הקטנה ‫‏בידיים של המטורפים האלה?
‫‏קרלוס חזר? ‫‏-לא, עוד לא.
‫‏תגידי לחואקין שיבוא. תסבירי לו מה קרה.
‫‏עורך הדין מנסה לשכנע אותה ‫‏לשנות את העדות שלה,
‫‏אבל היא לא תשנה אותה.
‫‏למה אתה כל כך בטוח?
‫‏בגלל הגישה שלה.
‫‏קרלוס, מה גילית?
‫‏בסדר.
‫‏הבחורה הודתה שעשתה את זה ‫‏כי אבא שלה ביקש ממנה.
‫‏תחזור לכאן. קראנו לחואקין.
‫‏אז מה? ‫‏-אין ביטוח חיים.
‫‏וזו לא הפעם הראשונה שהבחורה ‫‏הייתה לבד עם אחותה.
‫‏בית החולים אישר שהאבא תמיד התלווה לאימא.
‫‏זה לא הגיוני, נכון?
‫‏הבחורה טיפלה באחותה, ‫‏וההורים לא היו צריכים לטפל בה.
‫‏במותה, הם יפסיקו לקבל ‫‏את הכסף משירותי הרווחה.
‫‏אני לא מבינה את זה.
‫‏אילו היה ביטוח, הכול היה ברור, אבל...
‫‏זה לא הגיוני, נכון? ‫‏-אולי הם הרגו אותה מתוך רחמים.
‫‏אף אחד לא הורג מתוך רחמים, ריי.
‫‏אני יכול להיות כן? ‫‏-כמובן.
‫‏להיות כן איתך לא תמיד עבד לי.
‫‏זה סיפור אחר, ריי. ‫‏אל תערבב בין הדברים.
‫‏אני חושב שאת חשבת שאת מובילה את החקירה.
‫‏שאת מובילה אותה.
‫‏אבל מכאן, זה לא הרגיש ככה.
‫‏הבחורה הזאת חכמה מכפי שהיא נראית. ‫‏-למה אתה מתכוון?
‫‏נתת לה מפלט.
‫‏הלכת עם הרעיון של האשמת ההורים,
‫‏והיא הבינה את זה, וחשה הקלה.
‫‏כאילו שזה מה שהיא רצתה מן ההתחלה.
‫‏אבל היא הודתה שעשתה את זה...
‫‏אם ההורים תמרנו אותה, ‫‏היא תצא מזה בעונש קל.
‫‏אבל מה יקרה להם?
‫‏רק זה עניין אותה.
‫‏למה שהיא תרצה להאשים אותם, ‫‏אם לא היה להם קשר לזה?
‫‏כי היא שונאת אותם.
‫‏כי הם התייחסו אליה כמו אל שפחה? ‫‏-אולי, אני לא יודע.
‫‏אני רק אומר לך מה הרגשתי ‫‏כשאת חקרת אותה.
‫‏נתת לה את המפלט שהיא חיפשה, מריה.
‫‏ולמה היא לא אמרה את זה מן ההתחלה?
‫‏למה היא לא האשימה את ההורים שלה ‫‏ברגע שכל זה התחיל?
‫‏היית מאמינה לה אילו זה היה כל כך קל?
‫‏היא חיכתה לרגע הנכון, ואת נתת לה אותו.
‫‏אולי אתה צודק.
‫‏יש דרך לגלות את זה.
‫‏ואתה יכול לעזור לי.
‫‏פקד. ‫‏-מריה.
‫‏את בטוחה במה שאת עושה?
‫‏ברגע שהעיתונות תשמע על זה, ‫‏הם יחגגו.
‫‏יש להם קטע עם סיפורים כאלה, ‫‏ואת יודעת את זה.
‫‏אז או שנעשה את זה נכון, ‫‏או שניראה מטומטמים.
‫‏אני לא בטוחה.
‫‏לעזאזל.
‫‏הבחורה הודתה שהיא עשתה את זה, ‫‏אבל אני עדיין לא בטוחה שהיא דוברת אמת.
‫‏אני הולכת לדבר איתה שוב.
‫‏שאני אלך איתך? ‫‏-לא, אני צריכה את ריי.
‫‏הוא יעזור יותר בזה. ‫‏-לא, חכי, בואי לא נסתבך.
‫‏אם אנחנו לא בטוחים, אין תיק. ‫‏אסור לנו להרוס הכול.
‫‏מותה של ילדה אוטיסטית ‫‏זה נושא רגיש.
‫‏נגיד שזו הייתה תאונה, וזהו.
‫‏אתה תמיד כל כך זהיר, חואקין.
‫‏ואת תמיד כל כך פזיזה.
‫‏אני אגלה מה קרה.
‫‏אז מה? כבר ברור לכם מה האישום?
‫‏אנחנו יכולים לסיים, ולהתחיל את ההליכים? ‫‏-עוד לא.
‫‏כרמן, זה ריי, עמית שלי.
‫‏ביקשתי ממנו לבוא, כי יש לו משהו לומר לך.
‫‏שלום, כרמן.
‫‏לריי יש אח אוטיסט.
‫‏שבי, בבקשה.
‫‏החקירה נמשכת בשעה 10:02.
‫‏מצטרף אלינו השוטר ריי מסגר אורטיז.
‫‏תג מספר 25625.
‫‏אני יודע איך את מרגישה.
‫‏אחי הקטן מאוד חשוב לי.
‫‏הוא הדבר הכי חשוב בעולם.
‫‏אבל יש לו יותר מזל משהיה לאחותך אורורה.
‫‏אמי ואני מטפלים בו.
‫‏אבל את היית לבדך.
‫‏אני לא צריכה עזרה מאף אחד ‫‏כדי לטפל באחותי.
‫‏לפעמים אנחנו צריכים עזרה, ‫‏גם אם אנחנו לא יודעים את זה.
‫‏לפעמים אנחנו נעשים נואשים, ‫‏כי קשה לנו להתמודד עם הכול
‫‏ואנחנו חושבים שהמוות הוא הפיתרון הכי טוב.
‫‏הסברתי את זה למפקחת.
‫‏גם אני חשבתי לפעמים שאחי צריך למות.
‫‏כי אני לא סובל את המחשבה ‫‏שהוא יישאר לבד בעולם.
‫‏אנחנו לא רוצים לשפוט אותך, כרמן.
‫‏רק לעזור לך.
‫‏להבין מה קורה, ולמה עשית את זה.
‫‏כבר אמרתי לך.
‫‏עשיתי את זה כי אבי אמר לי.
‫‏זה נורמלי להרגיש כעס ותסכול.
‫‏את היית שפחה של המשפחה.
‫‏אף אחד לא עזר לך, ‫‏את היית צריכה לטפל בכול.
‫‏נמאס לך מהורייך ומאחותך.
‫‏לא, אני לא הוצאתי את זה עליה. ‫‏-את הרגת אותה.
‫‏כי אבא שלי ביקש ממני. ‫‏כי הוא אמר לי שזה לטובה.
‫‏לא רציתי לעשות את זה.
‫‏זה מה שאת אומרת, אבל הם מכחישים את זה.
‫‏הם אומרים שאת משקרת.
‫‏דיברנו איתם, הם אומרים שאת משקרת.
‫‏לא, זה לא נכון.
‫‏אבל כבר הודית בכך שהטבעת את אחותך,
‫‏ונצטרך להגיש נגדך כתב אישום על זה.
‫‏וההורים שלי?
‫‏המצב של ההורים שלך שונה.
‫‏אין הוכחות נגדם. ‫‏אנחנו לא יכולים להאשים אותם.
‫‏הם ביקשו ממני לעשות את זה.
‫‏אבא שלי ביקש ממני, ואימא שלי ידעה על זה!
‫‏אני מאמינה לך, כרמן, ‫‏אבל שופט לא יאמין לך.
‫‏לאן את חותרת עם זה?
‫‏כרמן הודתה שהיא הרגה את אחותה.
‫‏שמעת אותה בעצמך.
‫‏אז היא האשימה את ההורים שלה ‫‏שהם הכריחו אותה לעשות את זה.
‫‏אבל אין שום הוכחות נגדם.
‫‏לא נוכל להגיש נגדם כתב אישום ‫‏אם לא יהיה לנו עוד משהו.
‫‏אני רוצה להאמין לך, כרמן,
‫‏אבל אנחנו צריכים להראות לשופט ‫‏שאת דוברת אמת.
‫‏ואיך נוכל לעשות את זה?
‫‏להורים שלך יש אליבי.
‫‏את יודעת מה זה אליבי?
‫‏הם לא היו בבית כשאת הטבעת את אחותך.
‫‏ולמה שהם ירצו להרוג אותה?
‫‏שירותי הרווחה נתנו להם כסף, ‫‏את טיפלת בה,
‫‏הם לא היו צריכים לטרוח.
‫‏היא הביאה כסף הביתה, ‫‏והם צריכים אותו, אימא שלך חולה.
‫‏אימא שלי תמיד הייתה חולה.
‫‏האמנו לך.
‫‏וחשבנו שאולי ההורים שלך אמורים לקבל כסף
‫‏מביטוח חיים.
‫‏בדקנו את זה.
‫‏אבל זה לא המצב. אין פוליסת ביטוח, כרמן.
‫‏כרמן, למה הרגת אותה?
‫‏חייבת להיות סיבה. משהו שיכול לעזור לך.
‫‏אנחנו מנסים לעזור לך.
‫‏יש לי אח כמו אורורה, ‫‏ואני יודע איך הרגשת.
‫‏אבל אם לא תגידי לנו את האמת, ‫‏רק את תלכי לכלא.
‫‏לא רציתי להרוג אותה.
‫‏את אומרת את זה עכשיו, ‫‏אבל עשית את זה.
‫‏המצאת את החלק הזה על ההורים שלך ‫‏כי את מרגישה רע בגלל זה.
‫‏לא. ‫‏-אבל את הרגת אותה. את עשית את זה.
‫‏כי נמאס לך מאחותך, ומהם.
‫‏לא. ‫‏-הרגת אותה מתוך קנאה.
‫‏לא, לא, לא!
‫‏כרמן, ההורים שלך אומרים ‫‏שהם אהבו מאוד את אחותך.
‫‏הם אומרים שאת מעוותת את הדברים.
‫‏זה שקר! הם משקרים!
‫‏להורים שלי אף פעם לא היה אכפת מאורורה!
‫‏זו המילה שלך מול המילה שלהם.
‫‏שופט לא יידע למי להאמין.
‫‏אני מאמינה בך, כרמן.
‫‏לכן החלטנו לעמת אותך עם ההורים שלך.
‫‏נביא אותם לכאן, כדי שתוכלי להגיד להם, ‫‏פנים אל פנים, מה שאמרת לנו.
‫‏לא, לא. אבא שלי...
‫‏ריי, תכניס אותם. ‫‏-לא.
‫‏לא, לא, בבקשה, בבקשה.
‫‏אני מתחננת, בבקשה, אל תכניסו אותם. ‫‏-למה לא?
‫‏בבקשה, לא. ‫‏-למה את לא רוצה שהם ייכנסו?
‫‏אבא שלי... אבא שלי השתגע...
‫‏הוא השתגע! הוא השתגע!
‫‏והוא היכה אותך? ‫‏-הוא השתגע, והיכה אותי.
‫‏הוא היכה אותך כי הוא השתגע. ‫‏-הוא היכה אותי, הוא היכה אותי...
‫‏כן. ‫‏-מה קרה, כרמן?
‫‏כי הוא לא רצה שאחותי תמות. ‫‏-לא?
‫‏הוא לא רצה... ‫‏הוא לא רצה שאחותי תמות!
‫‏הוא לא רצה שאחותי תמות. ‫‏הוא לא רצה שאחותי תמות.
‫‏הוא לא רצה שהיא תמות.
‫‏מה אבא שלך רצה, כרמן?
‫‏כי הוא רצה להמשיך לעשות לה את זה! ‫‏הוא רצה להמשיך לעשות את זה!
‫‏הוא רצה להמשיך לעשות לה את זה! ‫‏לעשות את זה!
‫‏"את זה"? ‫‏-כן, הוא רצה להמשיך לעשות לה את זה.
‫‏הוא רצה להמשיך לעשות לה את זה! ‫‏-מה "זה" אומר?
‫‏מה שהוא עשה לי! ‫‏הוא התחיל לעשות את זה לי!
‫‏ולא רציתי שהוא יעשה את זה לאחותי.
‫‏לא לאחותי...
‫‏לא, בבקשה. לא לאחותי.
‫‏לא לאחותי. לא לאחותי. ‫‏-תירגעי, כרמן.
‫‏לא רציתי שהוא יעשה את זה לאחותי.
‫‏לא רציתי שהוא יעשה לה את זה. ‫‏לא רציתי. בגלל זה עשיתי את זה.
‫‏לא רציתי שהוא יעשה לה את זה. ‫‏-עשית את זה כדי להציל אותה.
‫‏עשיתי את זה ‫‏כי לא רציתי שהוא יעשה לה את זה.
‫‏עשית את זה כדי להציל אותה.
‫‏אחותי.
‫‏אחותי. לא רציתי...
‫‏עשית את זה כדי להציל את אחותך, ‫‏כדי שהוא לא יעשה את זה עוד.
‫‏לא רציתי... ‫‏-עשית את זה כדי שהוא לא יעשה את זה עוד.
‫‏עשית את זה כדי שהוא לא יעשה את זה עוד. ‫‏עשית את זה כדי להציל אותה.
‫‏לא רציתי.
‫‏עשית את זה כדי שהוא לא יוכל ‫‏לעשות את זה עוד.
‫‏לא רציתי.
‫‏לא רציתי...
‫‏הרגת אותה כדי להציל אותה, ‫‏כדי שהוא לא יוכל לעשות לה את זה.
‫‏אונס...
‫‏הוא הורג אותך מבפנים.
‫‏השופט יבין את המצב, לא? ‫‏הוא לא ירשיע את הבחורה.
‫‏מה זה משנה?
‫‏כבר אי אפשר להציל אותה, ריי.
‫‏פשוט אין...
‫‏צדקת.
‫‏היא הרגה אותה מתוך רחמים.
‫‏היא עשתה את זה מתוך רחמים.
‫‏תתרחק מכל זה, ריי.
‫‏זה לא שווה את זה.
‫‏רואים רק את הצד הרע.
‫‏ותתרחק ממני.
‫‏אין לי שום דבר טוב להציע לך.
‫‏אנחנו נתקע את החלאה הזה.
‫‏עברית: ויויאן ויטלר